Synk: stoffinho17
www.SweSUB.nu
God afton, frun. Herrn.
Doktor Freud! God afton. Hallå, mina damer.
Hej, raring! Det var så länge sen.
Oj, förlåt!
God...jul...
...kära...far.
Max! Släck!
-Skvallra inte, snälla Mary! -Se på henne.
Du har bränt hennes klänning.
Och nu har jag tappat bort pennan.
Jag är sen igen. Skynda på! Mary och Max väntar.
-Far! Titta på fens nya klänning. -Javisst.
-Vi kan inte vänta längre. -Men onkel Albert, då?
Mor och jag får inte bli sena. Kom, Mary.
-Max...? -Jag sitter fast. Hjälp!
Max... Vad har jag sagt åt dig?
Kan du aldrig lyssna? Upp med dig.
-Äntligen - en motorcykel! -Jag vet inte vad det är.
Då så. Jag är nästan klar.
Er mor är på väg ner.
-Är onkel Albert här? -Vi måste iväg, Louise.
-Måste du åka, mor? -Vi har redan talat om det.
Men det är jul. Alla borde vara tillsammans, och...
-Onkel Albert blir besviken. -lnte lika besviken som jag.
Jag berättade vilken ära det är att sjunga på slottsbalen.
-Tänk på vilka jag sjunger för. -Lugna ner dig.
Jag måste gå till flickornas rum.
Det är en vacker stad, inte sant?
Känn er inte tvingade att svara. Det var en retorisk fråga.
Men jag har en märklig känsla av att vara förföljd.
Jag måste se efter.
Vi är inte förföljda. Nu blev jag besviken.
-Vi har väntat och väntat! -Förlåt, Max. God jul!
God jul! Går ni redan? Är julen över? Missade jag den?
-Jag bad dig komma klockan fem. -Jag har ingen klocka.
Allt blir så likriktat då.
-Håll inte barnen uppe med sagor. -Sagor, ja. Ska dr Freud dit?
Det hoppas jag verkligen inte.
-Vad är det, hjärtat? -Du kunde ha fått dem att stanna.
Men du var inte här.
Jag hade inte lyckats bättre än du...
...men jag är verkligen ledsen.
Hoppas du låter mig gottgöra det.
-Var vill du ha den, bossen? -Vid granen. Kalla mig inte bossen.
-Är den till oss? -Kanske.
-Nu känner jag mig lättad. -Och prata inte med barnen.
Javisst, bossen.
-God jul. -Blunda nu.
Och titta!
Vänta, vänta!
-Det är jättefint, onkel! -Javisst.
Varje docka har sin egen historia. Det där är Gielgud.
l ett fjärran kungarike rymde han från cirkusen till en prins hov.
-Det där hittar du på. -Nej, han berättade det själv.
Och kalla honom aldrig för apa. Då blir han rasande.
-För att han är en schimpans? -Precis.
Seså, Max. Vrid upp det.
-Vem är tjockisen? -Sch. Du sårar honom. Det är Tinker.
Han är känslig när det gäller vikten.
-Han behöver bara nån att leka med. -Det är hans uppgift.
Sticks är en lovande ung trumslagare-
-men han spelar så högt att Tinker blir vansinnig.
En sista hutt...
-Tack, onkel! -Varsågod.
Då så, barn. Nu är det kvällsmat.
Ett ögonblick. Jag vill visa en sak till.
Det gäller er också, Herr Professor.
Mary och Max... Får jag presentera Nötknäpparen.
Jag kallar honom NK.
Men se upp! Han sägs vara den mest eftersökta dockan i stan.
-Av vem? -Berättar jag det måste jag döda dig.
Seså. Omgruppering till köket.
Vänster, höger, vänster, höger...
lnte förrän du har knutit ihop alla lösa ändar, kapten.
Herregud, vilken fruktkaka! Och jag menar inte Frau Eva.
-Kommer du, Mary? -Jag vill ta med Nötknäpparen.
-Hur kunde du, Max?! -Mary... Får jag se?
Han gjorde sönder honom. Titta.
lngen fara, hjärtat. Det är inte så illa.
Här är den. Han gör jämt sönder allt.
Jag är lyckligtvis alltid utrustad.
-Det är bara en leksak! -Nej, inte alls! Berätta, onkel.
Kom ner, Max. Max?
Mary har rätt, Max.
Det som är en leksak för dig kan vara en vän för nån annan.
Det beror på ens fantasi.
-Jag har faktiskt en teori kring det. -Det har du om allt.
Ja. Den heter relativitetsteorin.
-Vill ni höra? -Det låter svårt.
lnte alls. Det svåraste att förstå är inkomstskatt.
Det här är lätt som en strudel.
Om du är med nån lång helt enorm
i högform, med passform ser du liten ut
Det är ej absolut Möter du en fin glutt
gulleplutt ser du större ut
Upp är ner Ta är ge
ln är ut, visk är rop alltihop
Allt är relativt Vem avgör då vad som här finns?
Vem ser i din lins? Jo, du!
Allting är relativt Allting är relativt
Ja!
Allting är relativt Allting är relativt
Bra! Varje synpunkt är som du ser den
Att ens dröm uppfylls är lika verkligt som
-Vem? -Du!
Ditt är datt de är det
Verkligt är, målet är hur det känns, ingen det ju vet
Fantasin kan gå bet Svart är vitt, dag är natt
Kanske att lågt blir en höghet
Se på allt positivt Öppna dig, får du se
-Ett gott liv, allt är relativt -Förutom
-Relativt, allt -Hur vi blir vi
-Relativt, allt -Kärlek!
Kan du inte bo med oss och stoppa om mig på kvällen?
Jag är alltid hos dig, vännen.
Om jag känns långt bort, tänk på mig så är jag nära.
Blunda nu...och dröm.
Kan du berätta sagan om Nötknäpparen?
Onkel?
Jag ber om ursäkt för min bror. Pojkar är såna.
lnga problem. Jag är van.
Försiktigt! Jag vill inte gå sönder igen.
-Du kan prata... -Självklart kan jag det.
Jag visste att du inte bara var en träleksak.
Om du verkligen vill se nåt häpnadsväckande-
-kan du sätta upp mig högt, kanske ovanpå bokhyllan.
Mary?
Nu så...
Upp! Högre upp, högre, högre!
Lägg några kuddar där.
Kliv undan! Perfekt.
Fallande träd!
-Otroligt. Du gjorde det! -Vad menar du?
Jag har väntat på nån som kan tro som du.
Du är speciell. Du kunde föreställa dig att jag levde.
Att jag kan röra mig, tänka och handla.
Jag måste handla. Nu behöver jag en handlingsplan.
Du påminner mig om nån, men jag vet inte vem.
-lnte du också... -Nån som är känd och berömd.
-Ja, Napoleon! Jag avskyr min hatt. -Ta av den.
Den sitter fast i huvudet.
Jag har aldrig sett en Napoleonnötknäppare.
Kalla mig inte Nötknäpparen. Jag avskyr det. Kalla mig NK.
-MK? -Nej, NK.
N...K.
-Mary! -Fort!
Allt väl? Vad har hänt?
Jag sov djupt och drömde och pang...
Mina kuddar... De exploderade.
Exploderande kuddar...? Jag tyckte att jag hörde röster.
Självantändning, heter det.
-Har det aldrig hänt dig? -Jo, när jag var yngre.
En pojke flyttade till min stad. Han var så stilig.
Jag trodde att han skulle fria till mig.
-Du kanske kan berätta i morgon. -Hur tänkte jag?
-Vi får städa i morgon. -God natt. Vi ses i morgon.
-God natt... -God natt! Åh...
Hon skulle ha dött om hon såg mig. Det hade inte varit bra.
-Ändå hade hon en bra kväll. -Du ljuger bra. Jag är imponerad.
-Jag? Jag ljuger aldrig! -lnte? "Exploderande kuddar"?
Jag snålade bara lite med sanningen. Det är en helt annan sak.
De exploderade ju! Jag berättade bara inte varför.
Ja! En plan. Jag måste prata med vännerna i dockhuset.
-Lever de? -Självklart. Alla dockor lever.
-Vad har du för plan? -Det angår inte dig.
Flickor är inte bra på militära strategier.
-Vart ska du? -Till dockhuset, sa jag ju.
-Vänta, jag måste klä på mig. -Jag hinner inte.
Män kan vara så otacksamma. Det är förskräckligt.
Jag tror inte att du är vän till onkel Albert.
Okej, förlåt. Du har rätt. Klä på dig.
Vänta lite. Du såg väl inga råttor där nere?
Råttor? l vårt hus? Far skulle aldrig tolerera det.
Om du visste vad de kan göra med en träbit.
Det kanske ser lite annorlunda ut. Är du beredd?
Javisst.
Jag har aldrig sett nåt som är så stort.
Var är innertaket? Och yttertaket? Är det på riktigt?
Om du tror på det så är det på riktigt. Kom!
Har vi blivit mindre? Eller har rummet blivit större?
Ursäkta, men det är en naiv fråga.
Har du redan glömt vad onkel Albert sa?
Allt är relativt! Kom, nu går vi.
Alla leksaker som du hängde i julgranen lever nu.
Tomtarna, soldaterna, till och med snöflingorna.
Tyst! Var tysta!
O, mitt huvud...!
Jag ska äta lite choklad.
Var tysta!
Tystnad!
Man kan inte lämna dem en enda minut. Kom.
Vi drar tillsammans. Ett, två, tre...
Spring!
-Var tysta! -Du gör mig galen.
-Vad är det som pågår? -Husets framsida har försvunnit.
Kom ner, allesammans. Ni uppför er förfärligt!
Vad trodde du när folk lever så här?
Här finns ingen avskildhet, klockan är två på natten-
-och det skulle inte väsnas efter klockan elva.
-Tysta! -Jag måste lämna ett klagomål.
Huset har inte renoverats på 30 år.
Det finns så mycket "poussière", damm, att jag har blivit allergisk.
Tinker! lnte ett ord till! Gielgud...
Ers höghet, jag har ingen ursäkt för mitt uppförande-
-men till mitt försvar vill jag anföra migrän.
Då blir jag sån här. Och han trummar fortfarande!
-Ni ser ut att ha en plan. -Ja. Det vi måste göra...
Jag ska aldrig tala igen, men en sak till.
Onkel Albert har haft huset på sin dammiga vind i 30 år.
Plötsligt är det hans värdefullaste ägodel.
Jag har aldrig hört nåt så cyniskt.
Hur understår du dig att kritisera onkel Albert?
Jag uppskattar det. Onkel Albert kallar mig Sticks.
Ers höghet ska väl presentera sin charmerande vän för oss?
Jaha, ursäkta. Tillåt mig presentera vår nya ägare Mary.
Mary är onkel Alberts brorsbarn. Det här är Gielgud, Tinker och Sticks.
-De är mina närmaste vänner. -Nöjet är på min sida.
-Vilken ära. -Det här är planen.
-Vi ska strida mot Råttkungen! -Ska han med så stannar jag.
-Vi kommer inte att sakna dig. -Vänta! lngen ska nånstans än.
Sticks, klättra upp i granen och se om Snöfen är där.
Nej. Jag går själv.
Vänta! Du får inte klättra upp i julgranen utan mig.
Det är roligare att stanna med oss. Jag kan lära dig att trumma.
Lyssna inte på honom. Han är helt opålitlig.
Ers höghet, det vore ett nöje att ge er skjuts.
Hoppas ni tål höjder. Det gör inte jag.
Varsågod.
Har alla gått ombord?
Ers höghet? Hälsa till er gudmor från mig.
Ska bli!
-Varför kallar de dig Ers höghet? -Det är bara nåt de gör.
Kerubim och Serafim... Jag hängde upp dem själv.
Hej, ers höghet. God jul!
God jul!
-Du är väldigt söt, Mary. -Tack.
Mor...
Jag har väntat på dig. Varför dröjde du?
Jag måste ta hand om de andra. Allt är kaos där nere.
Vad trodde du? De har inte vridits upp på åratal.
Jag vill tacka din vän Mary för min nya, fina klänning.
Den behöver nog vikas till här för att få bättre form.
Får jag se.
Det var bättre. Du ser precis ut som min mor.
-Men det är jag inte. -Du är Snöfen.
-Vem skulle jag annars vara? -Får jag prata med dig?
Var inte rädd.
-Visst är de vackra? -Ja.
-Dansa med om du vill. -Men jag kan inte flyga.
Hur vet du det om du aldrig har provat?
-Du kan. -Sätt igång. Gör det.
Kom, Mary. Följ med oss.
Dansa med oss.
Jag kan flyga! Jag har alltid drömt om det.
Det ska bli snö.
Åh... Mina damer!
Det var underbart! Hej då.
Tänk att jag flög!
Du kan göra ännu mer fantastiska saker.
Som vad då?
Det är nåt jag vill berätta...om NK.
Han är inte som de andra.
Den hemska Råttdrottningen förtrollade honom.
Hon är gräslig, jag vill knappt säga namnet. "Råttdrottningen."
Men när du är här kan vi kanske besegra henne.
Hur är din attityd?
Är du kolugn, kverulantisk?
Ser du saken så att sånt som du gör
aldrig spelar roll när vår värld är så gigantisk?
Hur ser du på dig själv?
Tuff böna eller romantisk?
Ser du varje dag som nystart? Kämpar du för nånting fruktbart?
Gissa nu, ja, o ja! Du är speciell och unik
-Tror du att allt är möjligt? -Ja.
Ta då hans hand.
Se ej ner
Var ej rädd att nå till skyn
Försök inte fly Det skiner så klart
när drömmar tar fart med skönhet och styrka
NK?
Är det verkligen sant?
-Du är en pojke! -lnte bara en pojke, utan en prins.
Du gjorde det.
-Du trodde! -Du löste honom från förtrollningen.
Jag kan åka till min stad och möta mitt folk. Jag har en plan.
Jag ska åka till mitt kungarike. Kanske ska jag vänta.
Du är otacksam. Du kunde åtminstone bjuda upp henne.
Kraften som förnyar
Känn hur magin spirar
Unga, gamla firar
kärlekens sällsamma kraft
Det är prinsen. Honom känner jag igen var som helst.
Han lever och dansar med blondinen.
-Vi måste berätta för kungen. Vi drar. -Och musiken är hemsk.
Det är långt till toppen. De går ända upp.
Det är så vackert.
Ser du molnet där?
Det var min stad innan Råttkungen tog den ifrån mig.
Hans mor förvandlade mig till en nötknäppare av trä.
Sen skickade han in sin armé i staden.
Han skrämde mitt folk. Det var en vacker vårdag.
Förhoppningsvis kvicknar hon till i morgon.
RÅTTFÖRDRAGET RATlFlCERAT
-Vad är det för svart moln? -Råttkungen är rädd för solen.
Han måste bränna allt i rökfabriken-
-också barnens leksaker, för att hålla igång molnet.
Ta in nästa fall.
Rör på påkarna! Kom!
Hoppas det är nåt smaskigt.
Vi grep dem när de skulle spränga slottet, ers majestät.
Sabotage i mitt kungarike?!
Skäms ni inte att försöka skada er kung?
-Jag ser ingen kung här. -Vad sa du...?
Du kan förvandla prinsen till trä och förslava oss-
-men du blir aldrig nåt annat än en smutsig råtta för oss.
Så synd. Det är ju så onödigt.
Jag som avskyr våld.
Ser du...?
Ni är så träskalliga...ni människor.
Din smutsiga råtta! Din smutsiga pestråtta!
Kom igen!
De fick sin chans
men mänskor skötte inte rodret
Världen styrdes uselt
Se, så går det
Alltför ljust och luftigt
Alltför fritt, förnuftigt Frihet är ju ruttet
Nu är råttans rike här
-Två, tre, fyra! -Välkomna, här är mörkrets tider.
Mörkret gör att råttor inte lider
Dagar ska bojkottas Solen får ej blottas
Disciplin framspottas Råtticism är melodin
Mänskor, solsken, ljus får kalla handen
Råttor styr quod erat demonstrandum
Storstilat och skuggigt Allt ska nu bli ruggigt
Och släck ljuset nu släck ljuset nu
Släck ljuset nu!
Genialt! Vilket mästerverk.
Kom, kom, kom...
Du äger! Bravo, bossen.
O, så snällt av er.
Du ska få höra en råttas hemlighet-
-min hala terrorist, min lilla vän.
Snart finns det bara råttor kvar. Vi ska bygga ett rike som varar...
...i tusen år!
Förlåt, det var för långt. Vilka usla bromsar...
Mina trogna fladderråttor. Har det hänt nåt?
-lnget särskilt. -lnte direkt.
Har det hänt nåt? Jag har inte tid för spel.
Er favoritprins lever ännu.
Jag visste det.
Jag blir så rädd.
Jag kanske ska springa in i ett hål och gömma mig.
För dem till rökfabriken!
Jag visste det! Prinsen lever!
-Knip, flintis. Gå. -Han lever!
Hämta min peruk. Fort!
Alla kan ta sig igenom kriser.
Det är vardagen som knäcker en.
-Å, mor! Mor! -Är det bara du?
Mor! Du börjar tackla av, tanten.
Din förtrollning av prinsen är bruten. Han lever.
Om de andra människorna får höra det, krossas mina drömmar.
Jag ser hans dumma ansikte flina åt mig. Vad ska jag göra?
Vrid upp hörapparaten, för jösse namn!
Vill du råttifiera världen eller inte?
Kom till mamma.
Närmare.
Var en råtta! Jag ska lägga en ny förtrollning på knatten.
Sen kanske nån av dina idiotsoldater kan gripa honom.
-Du bet mig! -Ut!
Se till att förtrollningen sitter kvar den här gången.
Jag måste stärka mig med lite råttjuice.
Det måste vara den snokande Snöfen, den torrisen.
Välkomna till paradiset.
Kom! Ni ska vara där.
Du sa att Råttkungen var rädd för solsken.
Varför stänger du inte bara ner rökfabriken?
-Just det. Fantastiskt. -Vissa flickor kan militär strategi.
Vad gott.
-Vad händer? -Förtrollningen är tillbaka.
Hur visste de?
Jag kommer. Vänta.
-Mary? -Vad är det? Sover du inte?
-Jag måste rädda honom. -Max?
Nej, inte Max. NK!
-Min gran! -Vad är det som pågår här?
-Frau Eva! -Jag kommer. Försov jag mig?
-Du är säker nu. -Kan du förklara det här?
Jag såg de exploderande kuddarna, men det här... Mary?
-Exploderande? -Kuddar?
Det var tidigare. Lyssna, jag försökte berätta.
Råttkungen är rädd för prinsen.
-Råttor?! -Granen tuggades upp av råtthundar.
-Gör nåt! Jag svimmar snart. -Var inte löjlig.
Det finns inga råttor i huset. Du är ansvarig här.
Men med den där konjaksblicken ser du förstås exploderande kuddar.
-Vad är det som händer? -Kom här!
-Titta vad du har gjort! -Jag har inte gjort nåt.
-Det var inte han, utan råttorna. -Jag ser en, tror jag.
-Men snälla Louise! -Max lämnade aldrig barnkammaren.
-Släpp mig! -Nu räcker det. Gå och lägg er!
Barn...
Kom ner därifrån, Louise. l morgon vill jag veta sanningen.
Skynda. Hopp i säng, barn. Skynda på.
Julgranen var 50 meter hög och gick ända upp till stjärnorna...?
-Taket var ju borta. -Dekorationerna dansade, du flög.
Sen föll granen ihop?
-Det måste ha varit underbart. -lnte ens Max tror henne. Eller?
Jag tror inte ett ord.
Vill du visa oss? Gör så att rummet växer inför våra ögon.
Det kan jag inte. Jag saknar den kraften.
Du kanske kan förklara hur granen blev nedsågad.
-De har ståltänder. -Att leka lite är en sak.
Men att ljuga helt öppet en annan.
Ge mig dockan.
Du får honom inte. Och jag ljuger inte. Jag ljuger aldrig.
Joseph... Minns du vad dr Freud sa om barns psyken och drömmar?
Kan man tänka sig en morgon utan att den kvacksalvaren nämns?
Vart ska du?
Ni ska inte få se mig gråta.
lngen lyssnar. De försöker inte ens.
De säger jämt
vad det än är att jag ljuger
Men innerst inne
är jag min egen
Ett undantag, sån är jag
Jag trivs ju här
med hemligheter
med mina känslor
Drömmer ett slag Då vet jag
mitt värde
Här blir jag modig
Ger aldrig upp här
Trygg i min värld
och den är mitt allt
Adjö.
Jag känner att nåt är på tok hemma hos Mary.
Jag får undersöka saken.
Herrn.
-Jag har inte gjort nåt! -Gudskelov att du är här.
Jag vill tala med er. Hjälp mig.
Jag tar bara hand om huset. Prata med honom.
Tysta!
God jul, Joseph. Är allt bra?
-Vi ska talas vid i mitt arbetsrum. -Givetvis.
l enrum!
Det jag ska säga är inte lätt.
Om du diskuterar våra barn har jag rätt att vara med.
Mary har blivit besvärlig och det är framför allt ditt fel.
-Tycker du? -Du slår i henne en massa sagor.
Dockor med själar... Hon lever i en fantasivärld.
Hon har en underbar fantasi.
Mary är speciell, men hon måste förberedas för den verkliga världen.
Verkligheten är en illusion, fast en mycket envis sådan.
Men jag är ledsen att du känner så.
Den enda lösningen är att du slutar komma hit.
-Om det är vad du vill. -Ja, tyvärr.
När du går kan du ta med dig dockhuset.
Jag förstår.
Säg mig en sak innan jag går: Vad har du i fickorna?
-l fickorna? -Ja. Vad har du i fickorna?
-lngen aning. -Var det så länge sen du var barn?
Minns du inte?
Det fanns en pojk vars ficka
hade en särskild dyrgrip
En kostbar sten värd mer än en diamant
Höll han i stenen var han kung
Men så en dag Så rysligt!
en olycka slog till
Stenen försvann tappad, lossnad eller stulen
För pojken var nu allt förlorat
l sorgen försökte han allting, han
sökte överallt men utan tur
och han grät ut Hans dröm var slut
All magi den var nu borta
Men värre var glömskan var snar
Och alltför fort hans liv blev helt belamrat
av vuxenleksaker av vuxensaker
Han blev seriös och fin
Och stenen?
Den blev kvar på stranden
i hans fjärran barndom
Det var Joseph.
Och han var bara ett år äldre än Mary är nu.
Du skulle ha sett mitt sjörövarskepp. Jag byggde det själv.
-Varför är du så ledsen? -Han saknar sin sten.
Skulle du inte vilja ha den igen?
Här. Jag har sparat den åt dig.
Tur att jag inte gick hemifrån utan mina lyckostenar.
Jag tänker inte vänta här tills Råttkungen hittar mig.
Han har spioner överallt.
Vi kan söka upp Snöfen och häva förtrollningen.
l 25 minuter till? Nej, tack.
Den gamla råtthäxan tänker inte gå i pension.
Hon blir allt starkare. Vi måste stoppa henne!
-Då följer jag med dig. -Vad pågår här?
Max! Du är soldat. Vad har du för grad?
-Kapten. -Kapten Max!
-Vill du kämpa med oss mot Råttriket? -Ja!
Bra. Vi behöver riktiga kämpar för att besegra Råttkungen.
-Finns det en råttkung? -Du trodde inte på mig.
-Trodde du inte på din syster? -Nej.
Finns det några vapen som inte har gått sönder?
-Vad gör du? -Vad då?
Kom igen...
-Färdig. -Bra jobbat, kapten.
Gör er klara för resan.
-Vart ska vi? -Till kungariket.
-Har ni motorcyklar i armén? -Han följer inte med.
Du får följa med på ett villkor.
Att du lovar att inte ha sönder fler leksaker. Överens?
Javisst. Det är lätt.
Bra. Klä på er. Jag går och väcker pojkarna.
Hallå, sömntutor. Upp och hoppa!
Vad är det?
NK? Hallå, ni andra!
Kom, Max.
NK! Var är du?
-Han kan inte gå utan mig. -Jag har hittat din penna, Mary.
NK! Var är du?
Här borta.
-Här. -Var då?
l skorstenen. Här.
-Det är mörkt. Jag ser inget. -Ge mig din hand.
Här är alltså unge Max.
Det är den fine mannen som bröt av Nötknäpparens käke.
-Det är Råttkungen. -Han ser inte skrämmande ut.
Jag? Jag är inte ett dugg skrämmande.
Jag ville bara be er leka med mina leksaker.
Spela nåt för ungarna, trumpojken. Nåt klämmigt.
-Det var inte roligt. -Gå fram!
Känner du dig manad nu?
Kallar du det musik?
Du kanske har glömt att leksaker har en bristningsgräns.
Och du har nått din.
-Ta emot! -Nej, Max. Sätt tillbaka det.
Kasta hit det.
Huvudet kommer att snurra ett tag.
Lugn. Jag ska inte glömma dig, din träslyngel.
Nej, du kunde inte nöja dig med att knäcka nötter.
Så otacksamt!
Öppna munnen, prinsen. Ja, ja!
Låt honom vara!
-Som en fin liten prins. -Jag är inte rädd för dig.
Jaså? Eller...?
Wow! Kan du göra om det?
Max, min vän...
Din syster måste lära sig lite hyfs.
Har du undrat vad som händer med en docksjäl när den brinner?
-Nej. -Då kan du börja undra nu.
Släng dem i buren och ta dem till rökfabriken.
-Kom, skynda på. -Nej! Vänta!
-Stopp! Släpp dem. -För annars...?
-Jag ringer min far. -Din far?
Du kunde inte ens övertyga honom om att vi finns.
-Vart leder den? -Till Råttvärlden.
Vi har en särskild råtthoj som du kan få köra.
-En råtthoj? Med motor? -Kom tillbaka, Max.
-Jag är strax tillbaka. -Kom, ta min hand.
Tänk inte ens tanken, Max. Vänta. Förrädare!
Sluta gråta som en jättebaby.
Titta på kulsprutan. Vilken fin metall.
Fantastiskt! Det är helt otroligt.
-Får jag köra? -Pojkar som gör sönder leksaker får.
Njut av brasan. Jag ska se röken efter er på himlen.
Ta repet och var beredda.
Titta! Råttkungen är på väg till slottet.
-Gielgud? -Ja, frun.
Han är borta. Alla är borta.
Jag försökte skydda honom, men de slog ner mig.
Ditt hus har väl en vind?
-Ja. -Och på vinden finns det en spegel?
-Ja. -Då kanske vi hittar hans höghet.
-Vad ska jag göra för att överleva? -Håll dig lugn. Vi klarar det här.
-Blockera baksidan. -Och jag?
Ta repet.
Hallå! Släpp mig!
När jag ger tecken bromsar du.
-Ställ dig på bromspedalen! -Ska bli.
Nu sticker vi.
Stanna här. Jag går först.
-Där. Det är bara en spegel. -Hjälp mig med den.
Akta tårna. Just det.
Nej, då. Det är ingen vanlig spegel.
-Hur gjorde du? -Vad säger onkel Albert?
"Det som är utom räckhåll"-
-"kanske faktiskt finns på nära håll."
"Man behöver bara gå igenom."
Jag har varit här förut, fröken. Låt mig leda vägen.
Jag har ätit för många muffins.
Följ efter.
Såja.
-Var är vi? -Vi trädde in i prinsens stad.
Håll er nära, fröken.
-Det ser bekant ut. -Ja, fröken.
Stanna! Stopp! Vänta!
Kom tillbaka!
Vänta här nu. Vart gick de?
Leksaker...
Bra träff.
Förklädnaden är viktig.
Det var en vacker stad förut.
Solen skyms av rök från brinnande leksaker.
Du vet väl att råttorna bränner leksaker?
-Vad är det? -Råttkungen vill göra alla till råttor.
Ursäkta, vet du...?
Den där sången...
Onkel Albert?
Kan du visa oss vägen till Råttkungens rökfabrik?
Följ efter leksakerna.
Håll dig intill mig.
Kom här!
Den här vägen. Kom!
Jag ska se efter var vi är.
-Råtthundar! -Spring!
Stäng dörren.
Skynda!
-Fortare! -Jag kan inte springa så fort.
-Spring nu! Gå. -Vi lämnar dig inte.
Det var en order!
Kom an, vovven. Här är jag.
Åhej...
Herrejösses...
Jag avskyr den här hatten.
Ers majestät, här är listan över fångar.
-Stopp! -Undan, ditt lilla kryp.
Undan med dig.
Äntligen kan vi börja. Se här, lille vän.
Alla pojkar och flickor skänker dem med glädje-
-till Råttvärlden. Vi kallar det...
-Råtthjälpen. -Råtthjälpen, ja.
-De ser inte glada ut. -Jodå. De hjälper mig göra molnet.
Ja, ers majestät. Kom, då!
Det är en dag av glädje
Vi är fulla av välbehag
De som har kämpat emot oss
är idag råttifierade
Sjung och känn i blodet
Vi har mörkret som ideal
Godhet är inte på modet
Var lojal Hör mitt tal
Råttor! Ni här nu får
natt, och skumma vrår
Visa oss gärna vad ni nu åtrår
Natt, och skumma vrår
Så det är vårt manifest här
som kort sagt är som jag er lär:
Alla är råttor här Följ ert kall när ni svär
att undfly
den minsta glimt av ljus
-Råttifiering! -Råttifiering.
Råtta på!
Släng den på högen.
"Fantastico"! Vänta.
Jag ska kalla den "Mulna Lisa".
Max! Kom ner och lek.
Ja, bra.
Här är han! Råttrejsets nyaste rekryt.
Ja! Slit itu så många leksaker du vill!
-Det vill jag inte. -Hursa?
Vad är det jag får höra?
Vill du inte göra sönder leksaker längre?
lngen borde göra sönder andra barns leksaker.
Borde ingen göra sönder andra barns leksaker...?
Du är ingen råttpojke! Du är en skruttpojke.
Jag vill åka hem. Jag vill till min syster.
Fängsla honom. lngen fara, hon ska strax göra dig sällskap.
-Hjälp mig! Släpp mig. -Max!
Nu är vi alla tillsammans
i vår natt, vi går fram som en
Vi slipper numer hämmas
av ett ljus från en utbränd sol
-Följ efter leksakerna, var det? -Ja.
Fröken Mary... Nej!
Det är verkligen varmt här.
Sticks. Tinker. Var är NK?
Han räddade oss, men en råtthund tog honom.
Han är nog död. Titta.
Han får inte vara död.
Vi måste stoppa honom. Kom.
-De kommer att se dig! -Då får ni avleda dem.
-Hur då? -Fort!
Släpp loss med oss och se vår show
Alla får komma råttor, se hit
Spänn av, hör på mästarklanger
Ouvertyr, akt ett för talanger
Med glitter, ljus, trikåer - allt en flott scen, det är ballt!
Släpp loss med oss och se vår show
Alla får komma råttor, se hit
Titta inte ner.
Gnomad, titta där!
Fortsätt jobba!
Snälla! NK, vi måste skynda oss!
Snälla du!
Du får inte dö. Vi har kommit ända till ditt rike. Lämna mig inte.
Du får inte lämna mig.
Jag kan inte väcka honom. Hjälp mig. Du måste.
Den senaste gången var deras kraft starkare än min.
-Så den här gången... -Du måste göra det.
Hur då? Vad ska jag göra?
Jag vet inte.
NK... Jag älskar dig.
NK...
-Du lever. -Du klarade det!
-Jag lever. Du räddade mig. -Ja.
Du återupplivade mig.
Ers höghet... Ni lever!
Han lever!
Sätt igång!
Kom, Charlie. Den här vägen!
-Mor! -Nu ligger du illa till.
Kan du förklara hur ett barn kunde bryta din förtrollning?
Skulle jag veta att ett barn kan älska en träbit?
-Dags att göra det vi är bra på. -Vad är det?
-Överge ett sjunkande skepp. -Vad?!
Klättra upp på din nya flygmaskin och fly.
-Rymma, sjappa, dunsta. -Överge mitt kungarike?
På grund av en snorunge och en liten flicka?
Det är vad vi råttor sysslar med. Vi flyr.
Och små förälskade flickor kan vara mycket farliga.
-Vad ska vi göra? -Kan vi gå genom kloakerna?
-Den här vägen. -Jag går.
-Du går ingenstans. -lnte ni, fröken Mary.
Barnabas, gå och se till kloakerna. Akta, det kan finnas råttor.
-Tänk om vi inte kan gå där? -Jag ska fixa det.
Vänta! Fort! Gå tillbaka.
-Kom! Tillbaka. Kom! -Jag tar vägen med utsikt.
Kom! Upp här. Göm dig.
-Men du, då? -Jag har en plan!
Vänta!
Jag är inte rädd för dig.
Hoppas du reserverar sista dansen för mig.
Det verkar som om din dyre prins har lämnat dig.
-Nej. -lnte? Var är han, då?
-Jag vet inte. -Du ljuger dåligt.
Tänker du berätta var prinsen är?
Eller ska jag bita av dig fingrarna?
Ett efter ett?
Vi börjar med lillfingret.
-Här är jag, råttfejset. -Grip honom. Skynda.
Högfrekvenslarm!
-Jag måste härifrån. -Mary!
Nej. Sätt ner mig!
Stoppa honom!
NK!
Släpp mig.
-Hoppa på. -Vi ses vid slottet!
Håll i hårt, ers höghet.
NK!
Är ni oskadd? Gick det bra?
NK!
Ers höghet, jag ser dagsljuset!
Hur kan en son överge sin handikappade mor?
Jag kan nog flyga maskinen du nämnde.
-Du? -Visst. Jag kan flyga allt.
-Kan du? -Ja.
Jag kan flyga silverplan. Jag kan flyga alla maskiner som finns.
Prova nu.
-Du sa att du kunde flyga det. -Ja, jag vet bara inte hur man lyfter.
Vi måste ta oss upp på slottets tak.
Skynda på med det där. Vi måste härifrån.
-Var är Max? -Vad har satungen gjort med min mor?
Mot slottet! Kom!
l såna här lägen brukar känsliga människor citera nån.
"Att vara eller inte vara, det är frågan."
Du är inte ointelligent för att vara råtta.
-Herregud! -ln med dig.
-Jag letade efter dig, kärring. -Vi värmde upp det åt dig.
lnte för att du förtjänar det. Du lämnade mig i sticket.
-Fortsätt. -Var är vi?
-Jag trodde att det var... -Slottet! Vi är på fel torn.
Kom igen nu. Gör det för mamma. Duktig pojke.
Ta med mig. Får jag följa med?
Vi måste få stopp på det.
-Vad är det med dig? -Gnällspik...
Stäng luckan. Säg tack och hej till din prins.
Pojken är min!
Ner!
-Nej! -Segern är vår!
Jag kommer!
Håll i, ers höghet. Så där.
-Din smutsiga råtta! -Ta förarsätet.
Gielgud, knuffa honom!
Nu blir det åka av.
Ta honom, Gielgud!
-Hjälp mig! -Jag ska kasta ut honom.
Gör det!
-Husen börjar se större ut. -Vänd om!
Se upp!
-Mina bananer! -Mor...
-Gick det bra? -Jadå.
Men du ser hemsk ut.
Jag har ingen spegel. Vad trodde du?
Skyll inte på mig för att den är sönder. Det var inte mitt fel.
Du var fantastisk, Max.
-Mor? -Titta!
Hon förvandlas alltid först.
Skynda på!
Ta honom! Där är han.
Där är de! Undan!
-Tjingeling! -De är borta! Råttorna är borta.
Det blev en lång resa hem men solen har...
Det var den onda Råttkungen som försökte stänga av solljuset.
Vår värld är kvar Vi vann till slut
Livet börjar nu
ett nytt liv med sol
l ljuskaskader barrikader rivs, hör ekot
när det onda de har gjort förgörs för gott
Vi vann!
Det blev en lång resa hem
men solen har kommit fram
och råttor är som förr de flyr en båt i storm
Sjunker i sin natt
och vi kan få vår stad igen
Var var du? Vi hittade dig inte. Vi letade efter dig.
Gnomad! Hallå!
Tyvärr, Mary. Det är dags för dig att åka hem.
-Men det här är mitt hem. -Nej.
-Det är bara en dröm, hjärtat. -Då vill jag inte vakna.
Får jag stanna?
Tyvärr inte. Dina föräldrar skulle sakna dig.
Max också. De väntar på dig. Adjö, Mary.
Du måste åka. Jag kommer aldrig att kunna tacka dig.
-Vi kommer att mötas igen. -Säkert?
-Jag lovar. -Adjö, fröken Mary!
-Trevlig resa, min kära. -Vi kommer att sakna dig.
Hej då.
Mary, gullet...
Vakna, hjärtat. Vakna!
Drömde du, vännen?
Det var så vackert.
Du måste berätta allt för mig.
Mary... Du har besök.
Klä på dig. Ta nåt fint. Jag ska hjälpa dig.
Mums.
-Onkel Albert! -Mary!
Jag fick ju inte träffa dig igår. Hur mår du?
-Mycket bättre. -Bra.
Hoppas du inte misstycker. Jag tog med mig nån.
Han är lite blyg. Beredd?
Det här är min nya granne Nicholas Kharles.
God morgon, god morgon!
lgår kväll insåg jag plötsligt-
-att allt inte är relativt. Det beror på rörelsen hos betraktaren...
Jag kallas NK.
Titta vad jag har. Min fars magiska sten.
Synk: stoffinho17
www.SweSUB.nu